** MISTERIOUS SKIN ** made by sabian
În vara aceea aveam 8 ani
și 5 ore mi-au dispărut din viață.
5 ore.
Pierdute.
Dispărute fără urmă.
Ultimul lucru pe care mi-l amintesc e că stăteam pe bancă...
de la Liga Mică.
Începuse să plouă.
Ce s-a întîmplat a rămas o gaură neagră.
Brian?
Tîmpitule.
Ce naiba faci aici?
Hei.
Sîngerezi.
Ce vreme e afară!
Mamă!
Bună, dragule. Ce ți s-a întîmplat?
Lui Brian îi curgea sînge din nas și se ascundea în pivniță.
Ce căutai acolo?
Te simți bine, dragule? Sărăcuțul de tine.
M-au închis toată noaptea în camera aia groaznică de poștă.
Nici n-am știut că plouă pînă n-am plecat de la serviciu.
Stai nemișcat.
Te-a adus vreuna dintre mame acasă?
-Mă duc la culcare. -Sper că ești fericit.
Știam că o să fie lovit pe terenul de sport.
Nici eu n-am fost un mare jucător cînd eram mic.
Dar cel puțin am dat totul, n-am renunat.
Iartă-mă, tată.
-Noapte bună. -Noapte bună.
I-am spus tatălui tău că treaba cu Liga Mică...
a fost o idee proastă.
Ține-te de nas.
Mama m-a făcut să renunț la baseball chiar de a doua zi.
Atunci au început coșmarele...
...și să-mi curgă sînge din nas.
Am udat patul de mai multe ori...
...și erau și pierderile de cunoștință.
Îmi simțeam ochii învîrtindu-se în cap.
Am căzut pe podea ca o păpușă.
N-a trecut nici măcar un an de cînd l-am reparat.
Poate s-a stricat de la fulgerele de săptămîna trecută.
Taică-tu o să se "bucure" de asta.
Cînd ajunge tata acasă?
Cel puțin, nu într-o oră, dragule.
Mamă. Deborah. Veniți să vedeți!
E un OZN!
Oh, te rog. E doar un balon meteo.
Nu, uite ce face televizorului.
Zboară peste casă!
Să mergem pe acoperiș.
Nu, așteptați! Copii, fiți atenți!
În vara aceea au fost două lucruri pe care nu le voi uita.
Crampele, lipsa de vigoare și întunecimea spațiului.
Și, în egală măsură de misterios, acest OZN,
acolo afară, călătorind prin univers.
În vara în care aveam 8 ani, am ejaculat prima oară.
O priveam pe mama cum o făcea cu prietenul ei din acel moment,
Alfred, în vechiul leagănul meu.
Alfred era ca tîmpit rau.
Cum aș spune peste ani, "tipul meu".
Și numai lucruri tîmpite...
îi ieșeau pe gură.
Dar văzîndu-l așa, gemînd și mîrîind...
ca un animal neajutorat, nu-mi puteam lua ochii de la el.
Mă masturbam de mulți ani, dar n-a fost niciodată...
atîta spermă ca în vara aia, cînd am ejaculat.
Nu mai aveam răbdare să-i arăt antrenorului.
Poate ar trebui să încep cu începutul.
În iunie, mama mă înscrisese în Liga Mică.
Fusese ideea lui Alfred, un mod de a și-o trage liber,
fără a mai cheltui cu un supraveghetor.
Ești emoționat?
Dl. antrenor Heider?
Dorința mă lovise năprasnic.
Arăta ca salvamarii, ca și cowboy-i și pompierii,
pe care îi văzusem în revistele Playgirls pe care le ținea ascunse sub pat.
Pe vremea aia nu știam ce să fac cu sentimentele mele.
Erau ca un cadou pe care să-l deschid în fața mulțimii.
-Bună. -Bună.
Sunt Ellen McCormick. Și el este fiul meu, Neil.
Salut, Neil.
Dragule, nu vrei să-l saluți pe dl. antrenor?
Nu-ți face griji, îi ia ceva timp să se obișnuiască cu străinii.
Rapid am devenit vedeta echipei.
Ceea ce nu însemna prea mult, ținînd cont că ceilalți copii...
erau o adunătură de tăntălăi.
La primul meci,
am dat o triplă cu baza plină.
Mulțimea înnebunise.
Dar nu mi-a păsat.
Tot ce conta era să-mi fac antrenorul mîndru.
După prima victorie, antrenorul a chemat-o pe mama...
să-i spună că va duce echipă la film ca să sarbatoresca.
Uriașule, ești gata de plecare?
-D-le antrenor? -Da?
Unde sînt ceilalți?
Ei bine, se pare că vom fii doar noi doi azi, prietene.
Serios?
Mișto.
Am ales "Blood Prom," un film cotat cu R...
cu mult sînge și crime.
Cînd blondei enervante...
i-au tăiat capul, m-am bucurat.
După film, am luat pizza...
și ne-am întors la casa antrenorului.
Casa antrenorului era minunată.
Avea un televizor gigantic, un Atari cu Donkey Kong, Asteroids, Frogger.
Toate jocurile mele favorite.
Ai explodat. E rîndul meu.
Sigur că mama ta nu te așteaptă?
Nu. E la lucru.
Probabil că se va duce după la întîlnire cu Alfred.
Cred că petreci multă vreme singur, nu?
Da. Dar îmi place.
Merg cu bicicleta și mă uit la TV.
E mișto.
Rahat! M-ai făcut să greșesc.
Iartă-mă.
Stai.
Vino aici o secundă.
Adu una din sticlele de Peach Nehi.
Ar putea să pară ciudat la început.
Dar trebuie să înregistrez vocile celor din echipa mea,
mai ales pe jucătorii mei buni.
Bine?
Ține asta.
Acum vorbește în el cu vocea ta normală.
Și ce-ar trebui să spun?
Ce vrei tu.
Începe cu numele tău.
Neil.
Acum ia o înghițitură mare și zii o prostie.
Rahat.
Bine.
Mai spune odată.
Rahat.
Încă odată.
Rahat, rahat, rahat...
Rahat.
La dracu!
Fir-ar să fie!
Acum, uită-te în cameră.
Scoate limba.
Strîmbă-te.
Bine. Bine.
Da.
Da, Neil, da.
Da.
Căsca gura foarte mare.
Neil, așa e perfect!
2 iunie.
La 7:30 avem meci împotriva echipei Hutchinson Taco Hut.
Știu că o să le tragi șuturi astă seară.
O să marchezi pentru biata ta mamă,
care muncește din greu?
O să te aducă dl. antrenor acasă, nu?
-Da. -Bine.
Ești al meu și te iubesc și să nu uiți niciodată.
Băiete, ai fost tare azi!
Ai jucat cel mai bine.
Mersi, antrenorule.
Putem să jucăm din jocurile alea astă seară?
Sigur că da.
Dar mai întîi trebuie să-ți arăt ceva.
Arăt aiurea în asta.
Nu.
Arăți perfect. Expresia ta.
Ca și cum ai avea un vis minunat.
Neil, m-am gîndit mult la tine în week endul ăsta.
Mi-e foame.
Desigur.
Vrei pizza?
S-ar putea să am ceva aici ce o să-ți placă.
Ce să fie, prietene?
Mama niciodată nu cumpără chestii d-astea.
Spune că e o mare pierdere de bani.
Atunci hai să le mîncăm.
De care vrei?
Nu știu, tu ce ai luat?
Floricele.
Atunci eu o să iau...
Cocoa Krispies.
Rahat.
Scuze.
Fă și tu.
Acu' e acu'.
Îmi place de tine, Neil.
Îmi place mult.
Și cînd îmi place foarte mult de cineva...
...există un mod de a le arăta ceea ce simt.
Îngeraș.
Nu e nimic rău în a săruta pe cineva așa.
Nu lasa pe nimeni să-ți spună că asta e greșit.
S-a întîmplat.
Asta mi-am spus.
Că s-a întîmplat.
Și după ce s-a terminat, m-am uitat în jos...
la mizeria de pe podea.
Era ca un caleidoscop ce fusese spart.
Cînd am înghițit, gustul limbii antrenorului mi-a uscat gura.
Ți-a plăcut.
E în regulă că ți-a plăcut.
Totul va fi în regulă.
Îl cunosc?
Am cunoscut-o pe Wendy Peterson cînd aveam 10 ani.
Ea avea 11, cu o clasă mai mare la școală.
Ce faci?
Fir-ar să fie. Fără lamă.
Ești sărit.
Dacă n-aș fi fost stînjenit, aș fi sfîrșit...
făcînd sex cu ea, lăsînd-o gravidă...
contribuind la societate cu un alt copil nedorit.
În schimb, ea a devenit sufletul meu pereche.
Și... o adevărată parteneră de crimă.
Hai să-l răpim.
Mama lui a spus că ar trebui să-l ducem acasă.
Unde mă duceți?
La o casă cu multe bomboane.
Mișto!
Atenție! Atentieeeeee!
Atentieeeee!
Aceștia sînt ochii victimelor Criminalului cu Tîrnăcopul.
-Haide, Satană. -Grăbește-te, Chicken.
Nu prea îmi pasă de Halloween,
dar în special în anul ăla, nu mi-am putut reține sentimentul...
ca ceva oribil se va întîmpla.
Și era ceva ce nu puteam opri.
Așteaptă-mă afară. Termin într-un minut.
Ține-l puțin. Trebuie să aduc ceva.
-Ce o să facem? -O să ne distrăm.
-Care e treaba, Satană? -Ce-ai zis, Golane?
Ce ratat!
Ratatule!
Brian?
Am crezut că tu ești.
Întinde-te jos.
Întinde-te jos, retardatule.
Ce faci?
Gura! Gura sau te omorîm!
Îndreaptă lumina încoa'.
Deschide gura.
Am zis să deschizi gura.
Ține astea dracu' în gură.
Ai face bine să faci ce-ți spun sau o să te omor. Jur.
Dă-mi chibriturile.
Wendy, hai odată, dă-mi dracu chibriturile alea!
Pune lanternă pe el.
Neil, o să pălăvrăgească!
Nu-ți face griji. Știu ce trebuie să fac.
Îl putem face să treacă de partea noastră.
Asta e.
Stai nemișcat un minut.
Tu ești micuțul meu prieten verde și ăsta e un lucru mișto...
pe care vreau să ți-l arăt.
Cînd eram mică, un om obișnuia să-mi facă asta.
Chiar o să-ți placă.
Așa. Asta e.
Așa, băiatul meu.
Wendy nu m-a mai privit la fel din noaptea aia.
Împărțind acea parte din mine
pe care n-o aratasem nimănui vreodată.
Am știut că sîntem legați pentru totdeauna.
M-am trezit, încă odată neștiind unde eram...
sau ce mi s-a întîmplat.
Pînă cînd mi-am revenit,
Deborah a zis că am lipsit mai mult de o oră.
Dar nu-mi mai aminteam nimic.
Tot ce știu e că avea oarecum legătura cu celălalt timp,
ca în noaptea cînd m-am trezit în pivniță.
Deasemenea știam și asta, indiferent cît ar fi durat,
trebuia să aflu ce mi se întîmplase.
Trebuia să găsesc răspunsul la acest mister.
La 15 ani, am auzit niște copii vorbind despre un loc.
Un loc pe care îl puteai găsi chiar într-un orășel de rahat ca Hutchinson.
Bingo.
Acu' e acu'.
-Cum merge? -Bine.
-Sunt Charlie. -Neil.
Vrei să faci o plimbare?
Desigur.
Ai bani?
Îți plătesc 50, nu mai mult.
Trebuie să fii atent p-acolo.
Polițiștii patrulează toată zona,
și sînt destul de isteți să știe ce se întâmplă.
Am venit în Hutchinson cu afaceri.
Aprovizionez cu aperitive magazinele locale.
Haide...
ia ce vrei.
Ți-e foame, nu?
Avem doar o oră, așa că ar fi bine să ne apucăm de treabă.
Așteaptă.
Lasă-mă pe mine.
Frumos.
Deci, ce-ți place să faci?
Spune-mi ce vrei să-ți fac.
Mi-e egal.
Îți plac tipii mai în vîrstă, nu?
Spune-mi.
Da.
Se simte bine.
Ești un băiat atît de frumos.
Îmi dau drumul.
Îmi dau drumul!
Știu la ce te gîndești.
N-a fost sigur.
Dar sîntem în Kansas,
nu e un oraș plin de boli.
Plus că ești și copil.
Maniacule.
M-ai speriat.
Mersi că te-ai întîlnit cu mine.
Da, bine. Ar fii bine să fie ceva bun.
Mama o să mă omoare dacă află că am ieșit așa de tîrziu.
Vreau să-ți arăt ceva.
Uite.
Da, și?
Ăsta sînt eu.
Ești un mincinos.
Nu te cred.
O să-ți dovedesc.
Bine. Cum?
Dumnezeule, ce...
Bag-o la loc, exhibiționistule!
Uite!
Nici gînd, perversule.
Uite ce mi-a făcut tipul.
Alea sînt vînătăi?
Nenorocitul mi-a supt-o de parcă era o acadea.
Nu mi-am dat seama că mă rănește pînă nu mi-am dat drumul.
Mai bine ai fii atent, McCormick.
Data viitoare poate ți-o rupe de tot.
Serios.
Chiar și Hutchinson are ciudații lui.
Te bagi cu cine nu trebuie și o să-ți găsesc bucățile peste tot.
Bine, "Mamă".
Mi-aș fi dorit să fie un film acum.
Și eu.
Un film despre viețile noastre.
Tot ce s-a întîmplat pînă acum.
Și ultima scenă să fim noi stînd aici.
Doar tu și cu mine.
Da.
Am auzit ceva.
E vocea lui Dumnezeu.
L-am auzit.
Mamă!
O să înceapă!
Bine, vin.
Video-ul e pornit?
L-am verificat de două ori.
Probabil că va fii puțin cam prostesc.
Reclamele îl arătau pe bătrînul ăla nebun pretinzînd...
că extratereștrii l-au ridicat sus din cadă.
Dacă o să faci mișto, am să mă uit singur.
Începe!
Astă seară la "Lumea misterelor",
vom investiga terifianta lume a OZN-urilor.
Este o isterie în masă sau este ceva foarte real?
M-au ținut prizonier ore întregi.
M-au examinat ca pe o broască în ora de biologie.
Apoi mi-au băgat o chestie în stomac.
Încă m-ai am cicatricea, ca să vă dovedesc.
Uitați-vă la asta.
Mereu mă speriam cînd vedeam filme cu OZN-uri.
Chiar și "E. T. " mă speria.
Săraca.
Pare atît de tristă.
Avalyn Friesen trăiește într-un orășel obișnuit, în Inman, Kansas.
Inman?
E doar la 30 de mile depărtare.
Are 32 de ani, e nemăritată.
Locuiește cu tatăl sau și lucrează part-time...
ca secretară.
Dar e ceva neobișnuit cu Avalyn.
Din cîte își poate aminti,
i s-au întîmplat lucruri pe care nu le poate explica.
Am auzit de oameni care au pățit pierderea noțiunii timpului.
Părți din viața lor pe care nu și le amintesc.
Sub hipnoză regresivă am aflat că...
am fost răpită mai mult de 20 de ori.
Oh, te rog!!
Liniște.
Prima dată s-a întîmplat cînd aveam 6 ani.
Mă întorceam de la un picnic cu bunicii mei.
Era întuneric și ne-am rătăcit pe drumul ăla.
Bunicul a pierdut controlul mașinii și am intrat într-un șanț.
Acolo era o lumină orbitoare.
Dar extratereștrii nu erau interesați de bunicii mei.
M-au ridicat din mașină...
folosind un fel de rază gravitațională.
Asta e. Am văzut destul.
Mă duc să-mi iau niște înghețată.
-Tu vrei? -Nu, mersi.
Îmi amintesc că eram întinsă pe o masă.
Era rece, lină și strălucitoare.
Extratereștrii mă înconjuraseră.
N-aveau păr pe capetele lor ca niște pepeni și mîini subțiri.
Dar partea cea mai rea erau ochii lor gri.
Singurul mod în care îi pot descrie e că erau mari,
ca diamantele negre, lichizi și gelatinoși.
Nu-mi vine să cred că în sfîrșit plec din orașul ăsta necunoscut!
Ai face bine să mă anunți imediat cînd te-ai aranjat.
Sau altceva.
Mai bine ai veni și tu. Sau altceva.
New York City.
Ești așa de norocoasă!
Băi, față de fund.
La ce te holbezi?
Poponarilor!
Rahat! Arde-o! Hai! Hai!
Să ți-o trag!
Îți amintești de tipul despre care ți-am spus săptămîna trecută?
Ăla cu Camaro alb?
Uite-l. Parcat între pomii ăia.
Le-am tras-o tuturor din parcul ăsta.
Cu excepția ăstuia cu Camaro alb.
Deci e timpul să dispăreți amîndoi.
Nu-mi mai stricați treburile.
Vrei să venim să te luăm mai tîrziu?
Da, dacă vreți.
Am să termin pe la 7.
Ne vedem.
Vorbește pentru tine, Eric.
Trebuie să ajung acasă și să mă apuc de împachetat.
În regulă, sună-mă la noapte.
Ne vedem mai tîrziu.
Ai face bine să fii atent.
La ce?
Vorbesc serios, Eric.
Nu mai ești în Modesto.
Am văzut cum îl privești.
E atît de frumos.
Nu mă pot abține.
E ca un Dumnezeu.
Nu trebuie să-mi spui, odată am fost și eu înnebunită după el.
Dar îi știu toate secretele lui Neil și sînt chestii...
pe care nici n-ai vrea să le știi.
Crede-mă.
Odată ce am să plec, ai să fi numai al lui Neil...
și trebuie să înțelegi un lucru.
Unde oamenii normali au inimă,
Neil McCormick are o gaură neagră.
Și dacă nu ești atent te vei îndrăgosti și vei fii pirdut pentru totdeauna.
Brian? Brian, ai venit acasă?
Da, mamă. Sunt aici.
N-ai avut cursuri azi?
Am engleză la 7:30.
Ai corespondență.
Ăsta pare a fi unul de la sora ta.
Și unul de la "A. Friesen"?
Nu-mi vine să cred că mi-a răspuns.
Cine?
Avalyn Friesen. Femeia de la TV.
Nu trebuia să dea cu atîta parfum pe plic, nu?
Ce zice?
Vrea s-o vizitez în lnman.
Mersi că m-ai dus, Preston.
Pe mai tîrziu.
Tocmai ai pierdut, dragule.
Bătrânica aia a cîștigat amîndouă cutiile.
Cu ce s-a ales?
Cu o excusie în Scoția, un set de mobilă pentru living,
și cu o mașină nouă.
Nu-mi amintesc numele ei, dar cota peste 27 de bătrîne.
Te-ai dat cu colonie?
La muncă a fost în regulă?
A fost mizerabil.
Nava noastră cînd va veni, dragule?
Curînd, mamă.
Curînd.
Oh, Neil, să nu uiți.
Mîine am întîlnire. Cu italianul ăla tare.
Tipul care mereu vine la linia mea de verificare.
Nu-ți face griji, pentru că voi fi la muncă.
E ultimul meci din sezon.
Vincenzo.
Brian!
Brian, hei!
Patches! Patches, stai jos.
Scuză-mă, e un pic cam nervoasă.
Bună. Tu trebuie să fii Brian. Eu sînt Avalyn, evident.
Tată? E în regulă, tati.
El e tînărul despre care ți-am spus.
Nu-l lua în seamă.
E un pic îngrijorat de străini.
Mă bucur că ai venit. Haide.
Nu e arătoasă, dar căminul nostru. Ia loc.
Ai mîncat? Eu tocmai mîncam.
-Sper că nu te superi. -Nu, continuă. Am mîncat mai devreme.
Și, ai văzut emisiunea?
De mai multe ori. Am înregistrat-o.
N-au dat tot, dar au atins punctele importante.
Cred că și eu am fost "luat".
Ai menționat asta în scrisoarea ta.
Ești în punctul în care eram eu acum cîțiva ani,
cînd începi să-ți aduci aminte lucruri.
Sunt mulți ca noi, toți cu dorința...
de a afla ce s-a întîmplat.
Deci... tu crezi că asta mi s-a întîmplat?
Doar din ce ți-am spus cu pierderea noțiunii timpului și...
Sunt sigură.
Ai chef de o plimbare?
Ce e aia pe care o duci cu tine?
E un Jurnal al Visurilor.
Îmi notez toate visurile.
Bucățele și frînturi de care îmi aduc aminte.
Simt că mă ajută să-mi amintesc.
E chiar o idee bună.
Subconștientul e locul unde sînt ascunse toate amintirile tale.
Pentru mine, pentru tine și toți ceilalți ca noi, aproape orice...
orice lucru am face, arată că am fost răpiți.
Vino aici. Vreau să-ți arăt ceva, ceva ce ei nu ar permite...
la "Lumea Misterelor".
Am fost însemnată.
Parte din experimentele lor.
Atinge-l.
Cînd am fost răpită, piciorul îmi sîngera,
dar nu-mi amintesc să fi fost tăiată, nimic.
Apoi, sub hipnoză, am descoperit că asta e...
un implant cu care mă urmăresc.
Tot ce fac, ei știu.
De fapt, n-aș fi surprinsă dacă ei...
ne-ar spiona acum.
Cînd am fost găsit în noaptea aia, îmi sîngera nasul.
Vechea șmecherie cu nasul, ca să nu se vadă cicatricea.
Nu uita să-mi scrii.
Să nu uiți ce ți-am spus.
Bine.
Ai face bine să vii să mă vezi, amărîtule.
O să vin.
Țineți-vă departe de necazuri, amîndoi.
Pa.
Nu pot să cred că e așa de tîrziu. Mama o să se îngrijoreze.
Încă locuiești cu mama ta?
Tata ne-a părăsit acum 7 ani.
Nu-l văd des.
Vrei să-mi citești unul din visurile tale?
Știi, le scriu în mijlocul nopții.
Cîteodată abia pot să le mai citesc.
E în regulă.
Asta e de acum 2 nopți.
"Există o lumină albastră".
În uniforma mea de la Liga Mică,
și un extraterestru înalt plutește peste mine."
"Mai e cineva cu mine. Un alt băiat, tot în uniformă."
"Panther?"
Ăsta era numele echipei mele de baseball.
Ia să vedem...
"Extraterestrul are ochii mari și negri. Îmi atinge fața."
"Nu pot țipă după ajutor, dar..."
"Nu pot, nu pot."
Ești pe cale să descoperi adevărul.
Consideră-te detectiv, urmează indiciile.
Poate dacă te concentrezi pe celălalt băiat din vis,
te va ajuta să găsești răspunsurile pe care le cauți.
Jackson, de la baza a treia, cu Hinton..
pe teren.
Iisuse. Ia uită-te la Jackson asta.
Glumești?
Nu, i-am tras-o gratis.
Vă rog aduceți toate mingiile la boxă presei.
Mersi.
Nu crezi că Jackson e tare?
Tipule, e gras și chel!
Oameni diferiți, gusturi diferite.
Tata a lovit-o pe asta.
Păi vino aici să-ți iei premiul.
Mersi foarte mult. O secundă...
În regulă. Care să fie, uriașule?
Banii sau gumă?
Nu te poți decide. Ține mîna.
-Mersi! -Cu plăcere.
Ne vedem mai tîrziu.
Ce?
Cînd copii fac ceva bine, trebuie să-i răsplătești.
Oh, Doamne.
E Hinton, zis "Fundul lui D-zeu".
Sunt atît de obosit!
Rahat!
-Unde e mama ta? -Nu știu.
Probabil că a ieșit cu noul ei prieten, Vincenzo.
Am o durere de cap teribilă.
-Ai niște "iarbă"? -Da. Vino.
Poftim. Fă-te praf.
E un film porno în video, dacă vrei să ți-o freci.
Mersi.
Ai o brichetă?
Da. Poftim.
Îți place asta?
Gîdilă un pic.
E bine, nu, Neil?
Putem să ne punem pătură pe cap cum am făcut data trecută?
Acu' e acu'!
Ai găsit ce căutai?
Da. Mersi mult.
Mă bucur că te-am putut ajuta.
Obișnuiam să scriu și eu pentru ziarul școlii,
mai demult.
Asta mă ajută mult în articolele mele.
Poate vei cîștiga premiul Pulitzer.
Poate.
Să mă anunți dacă mai ai nevoie de altceva.
Mersi mult.
Deja ai terminat?
Am cam ajuns la termen.
Păi, baftă!
Garfield e la tragere...
Heim la prindere.
Dă-ți scaunul mai în spate puțin.
Așa e mai bine.
Așteaptă. Stai o secundă.
La sfîrșitul celei de-a treia rundă, scorul este...
Hutchinson First National Bank, 3;
Wichita Coleman lndustries, 0.
În regulă. Continuă.
Unde ai fost?
Scuză-mă. Ar fi trebuit să te sun.
Nu mi-am dat seama ce oră e.
Păi cina ta e rece ca gheața.
Nu-i nimic.
Brian, ce se întâmplă?
Te porți foarte ciudat.
Dispari cu orele...
E doar școală, mamă.
La colegiu e diferit de liceu.
L-ai mai sunat pe tatăl tău?
Am avut treabă.
Răspund eu. Termină-ți cina.
Alo?
Da.
Își mănîncă supa, acum.
-Cine e? -Femeia aia cu OZN-urile.
Răspund de pe hol.
Gata.
Brian?
Tocmai vroiam să te sun.
Am găsit o poză a băiatului.
Cel din visul meu.
E uimitor!
Ce faci acum?
Nimic.
E ceva ce trebuie să-ți arăt.
Ceva important. Poți veni pînă aici?
Desigur.
Bună, iubire. Cum a fost la muncă?
Să ți-o trag!
Mi-e greață de orașul ăsta împuțit!
Patches, liniște!
Îl trezești pe tata.
Brian! Mersi că ai venit.
Nici o problemă.
Am furat asta de la camera de comerț din Hutchinson.
El e. Băiatul din visul meu.
Uită-te la fața lui.
Aproape că vezi pe fața lui că știe ceva.
Ce faci?
"N. McCormick."
Poți începe să-l cauți de mîine dimineață, la prima oră.
Poate că încă mai e în Hutchinson.
Între timp, trebuie să-ți arăt ceva ce numai tu ai înțelege.
Le-am tras-o tuturor tipilor din orașul ăsta, chiar și urîtului său unchi.
De două ori.
Veri și tu una?
Unul dintre noi trebuie să conducă.
Am primit o vedere de la Wendy.
Cred că e supărată pe mine pentru că i-am rămas dator cu 3 scrisori.
Da. Ultimul ei P.S. e...
"Spune-i lui Față Spartă să-mi scrie."
Vrei să vezi ce zice?
"Băi găoaza,
New York e bolnav și nebun în cel mai bun mod.
Scuză-mă.
Te putem ajuta?
Mă întrebam dacă pot să vă iau ceva de băut, băieți.
Marș d-aici!
M-ai auzit, poponare!
Marș!
Ai dracu' de prăpădiți!
Aspru.
Nu era genul tău?
Îi urăsc cînd arată ca Tarzan și sună ca Jane.
Hai să ieșim din haznaua asta.
Dar abia am ajuns aici!
Patches. Patches!
Patches, pleacă de acolo!
Fermierii au găsit vite mutilate ca asta...
pe aici de ani buni.
Le-am spus la "Lumea Misterelor", dar au scos pasajul ăsta.
Tati zice că sînt o adunătură de "lucrători ai Satanei"...
care umblă pe aici și ciopîrțesc vitele.
Vino aici!
Lasă-mă să-ți văd mîna.
Simți?
Sunt organele sexuale.
Au dispărut.
Extratereștrii experimentează pe vite pentru că...
săracele sînt lipsite de apărare.
Pe de altă parte, pe noi nu ne pot ucide,
așa că își lăsă în urmă amintirile ascunse...
a ceea ce au făcut.
Ceea ce într-un fel, e mai rău.
Mai remarci ceva ciudat?
Nu există sînge.
L-au luat și pe ăla.
Brian?
Oh, Dumnezeule, Brian!
Brian!
Acu' e acu'.
Oh, Doamne, Brian.
Spune-i că-ți place.
Brian!
Oh, Brian, te simți bine?
Oh, Doamne!
Brian?
Brian!
Neil. Ce faci?
Haide. E 2:30 dimineață.
Mi-ai zis: nenorocitul tău de înger.
Ești sigur că Wendy te va aștepta la autogară?
Nu vreau să te rătăcești în orașul ăla trăznit.
Mamă, nu trebuie să te îngrijorezi, bine?
Sună-mă cu taxă inversă imediat ce ajungi.
-Promite-mi. -Bine.
Promite-mi, Neil.
Bine.
Ar fi trebuit cel puțin să-ți faci o tunsoare decentă.
Trebuie să fac pipi.
Preston?
Venim imediat înapoi.
-La dracu, omule! -Care e treaba?
Nu știu.
Mă mănîncă ca dracu', măciuca!
Și eu ce vrei să fac?
Uită-te doar la ea.
Preston, haide, ajută-mă.
Ce dracu e în neregulă cu mine?
Tipule, ai rîie.
Nu e mare scofală, omule.
Te duci la farmacie și iei o chestie numită Rid.
Mai bine te-ai "juca" protejat.
Controlez treaba.
Dragule, a început îmbarcarea în autobuz.
În regulă.
Copilul meu.
Ai crescut.
O să ai grijă?
Da, o să am.
Ești al meu și țe iubesc. Să nu uiți asta.
Haide, o să-ți cumpăr un Dairy Queen.
Ce ai să faci acum cînd Neil a plecat?
-O să mă sinucit, cred. -Eric, nu e amuzant.
Păi încep colegiul săptămîna viitoare.
Serios? E minunat!
Mai degrabă, e jalnic.
Știi că ești bine venit mereu să mai treci...
pe la mine pe acasă, chiar dacă nu e Neil.
Mersi, d-nă. M. S-ar putea să iau asta în serios.
Și bine ai face.
Ce dracu e asta?
Cercetașul Incognito?
Te pot ajuta?
-E casa ta? -Da.
Îmi pare rău că vă deranjez,
dar v-am găsit adresa în cartea de telefon.
Mi-am petrecut toată amiaza căutînd fiecare...
McCormick din Hutchinson și ești ultima pe listă.
Nu vreau să flecăresc...
Ce vrei?
Îl caut pe N. McCormick.
Ești de la FBl?
Scuză-mă scumpule, dar cred că nu ai noroc.
Adică nu locuiește aici nici un N. McCormick ?
Ziceam că tocmai l-am urcat în autobuzul de New York City.
Sunt prietenul lui Neil, Eric, și ea e mama lui.
"Neil"? Îl cheamă Neil?
Da.
Eu sînt Brian. Brian Lackey.
Deci, încă nu mi-ai scris.
Surpriză mare!
Dar Wendy zice că ești bine, ceea ce e mișto.
Abia aștept să-ți spun depre tipul ăla ciudat
pe care l-am cunoscut cu 3 săptămîni în urmă.
Nu, nu ne-o tragem.
Nu te mai gîndi la proștii, perversule.
Nici măcar nu e poponar. Cred.
De fapt, vibrația lui e mai mult asexuala.
Îl cheamă Brian Lackey.
Locuiește în Little River și ca și tine,
merge la colegiul de ratați din Hutchinson.
Oricum, în ziua în care ai plecat...
...eu și cu mama ta l-am găsit în fața ușii,
căutîndu-te.
Zicea că ați jucat amîndoi în Liga Mică...
cu 10 ani în urmă.
Că era cel mai slab din echipă și bla, bla, bla...
Punea o grămadă de întrebări despre tine.
Bineînțeles că nu i-am spus prea multe,
adică de "ocupația" ta.
I-am spus doar că ești pervers ca și mine,
pentru că m-am gîndit că n-o să-ți pese.
Acum, ești pregătit pentru partea cea bună?
Cred că atunci cînd erați mici...
...ați fost răpiți și examinați de către extratereștrii.
Cît de sclipitor sună?
Și era complet serios cînd mi-a spus-o.
Trebuia să-i vezi privirea.
Deci, care e povestea, tipule?
Ai fost răpit de OZN-uri, sau ce?
P.S. - Ai scăpat de rîie?
-Brian? -Da?
-Ai un vizitator. -Bună Brian.
Eram prin cartier și m-am gîndit să trec pe la tine,
să văd ce mai faci.
Sunt în camera din față, dacă ai nevoie de mine.
Mersi, mamă.
Nu le-a păsat de filmul ăla.
Ăla, nu l-am văzut.
Maică-ta nu mă prea place.
Crede că vreau să i te fur.
Ai avut noroc în căutarea lui "N. McCormick"?
I-am cunoscut mama și cel mai bun prieten,
dar acum e în New York.
În New York. Serios?
Ia loc.
Mai ai visurile alea?
Da.
Dar evoluează încet.
Poate pentru că am petrecut prea mult timp...
cu Eric, prietenul lui Neil.
Dar im idevine din ce în ce mai clar că
Neil e figura cheie în asta.
Ca și cum ar fi fost cu mine în noaptea cînd s-a întîmplat.
Nu pot.
Nu. Nu pot.
Nu pot.
E în regulă.
Nu, nu. N-o face.
O să te simți bine.
Nu!
Îmi pare rău!
Mai bine ai pleca.
Te rog.
Îmi pare, Brian.
Îți dau 120. Nici un cent mai mult.
Bine.
Începem?
Trage-mi-o!
Trage-mi-o în fund cu măciuca ta fierbinte, de adolescent!
Așteaptă!
Ce dracu faci?
Bine. Cum vrei.
Ți-l pun eu.
Așa.
Hai, armăsarule! Trece timpul.
Nu mă isintem în Kansas, Neil.
Trebuie să fi atent.
Știu.
Nu-mi spune asta mie, Neil McCormick.
Ăsta e New York City.
Faci ce nu trebuie cu cine nu trebuie și ești mort.
Punct. Sfîrșitul poveștii.
Promite-mi că o să te protejezi.
Bine.
Uite.
Nuami la filme de ăstea te uiți?
De ce? Nu-ți plac?
Nu, e mișto.
Ți-a raspun Neil pînă acum?
hai să-ți explic universul lui Neil McCormick.
E ca o planetă. Că Saturn, să zicem.
Și noi sîntem ca niște Luni, orbitînd în jurul lui.
Acum, planetele scriu scrisori?
Dar știu că va fi în Hutchinson de Crăciun.
Ce?
Mama lui mi-a spus că i-a trimis un bilet de avion să vină acasă...
de nașterea lui Christos.
Așa că am să-ți fac cunoștință cu el atunci.
Brian?
Da?
Mă gîndeam că v-ar plăcea o mică pauză.
Mersi, d-na Lackey.
Mersi, mamă.
E 11:30.
Dacă e Avalyn...
spune-i că nu sînt aici.
Alo?
Nu, îmi pare rău, Avalyn, a ieșit cu prietenii.
Nici o problemă.
Credeam că îți place de ea.
Păi... nu știu.
Cred că am nevoie de puțin spațiu din partea ei.
Oricum cred că e cam ciudată.
Mă duc la culcare.
Noapte bună, băieți.
Bună.
Sunt... sînt Zeke. din LA.
Neil.
Ce faci în New York City?
Asta e... e Vermeer.
Adică, un fel de Vermeer.
Ești deosebit.
Cred că e rîndul meu, nu?
Sper ca astea să nu te sperie prea rău.
Au obiceiul să apară în cele mai nepotrivite locuri.
Oh, știu. Nu-ți face griji.
Va fi ce-a mai protejată întîlnire pe care ai avut-o vreodată.
Dacă ai putea să mă freci pe spate.
Serios, am nevoie să mă atingi.
Da, da, da...
Oh, fă-mă fericit.
Fă-mă fericit... fă-mă fericit...
Da, da, da...
Oh, fă-mă fericit...
Ești 100% protejat, nu?
Da.
Ți-am zis că doar m-am masturbat.
El a privit din partea cealaltă a camerei.
Pentru prima dată în viața am fost jenat de el.
Poate ar trebui să-ți găsești altă metodă mai sigură de a face bani.
Știi, ca ceilalți.
Da, poate.
Ești singura căreia i-am spus.
Știu.
Niciodată nu i-am spus lui Eric sau mamei.
Și știu că unii ar crede că e o porcărie,
sau ceva teribil.
Dar ce s-a întîmplat în vara aia... e o mare parte din mine.
Nimeni nu m-a făcut să mă simt așa, înainte sau după.
Ca și cum aș fi fost special.
Neil...aveai doar 8 ani.
Da, dar chiar mă iubea.
Adică, cîteodată mai erau și alți copii, dar...
Eu eram premiul lui.
Eram singura lui dragoste.
La mulți ani!
Nu trebuia să-mi aduci nimic.
E doar ceva micuț.
Mișto.
Mi s-a părut că o să se potrivesca cu culoarea părului tău.
E așa de mișto!
Mersi.
Te simți bine?
Sunt beat.
N-am fost niciodată așa de beat.
Te-am corupt.
În sfîrșit!
Hei. Asta e chiar mișto.
Da, desigur.
Nu, serios.
Chiar ai talent artistic, băiete.
Ce?
Asta e o atingere intereseanta.
Deci, care e "înțelesul adînc" din spatele baseballului?
Habar n-am.
-Cum a fost la muncă? -Al dracu' de plicticos.
-Ai nevoie de ajutor. -Sigur.
Am noutăți pentru tine.
Și eu.
Bine. Tu primul.
Uite ce mi-a trimis mama azi.
Vrea să vin acasă de Crăciun.
Mama ta e cea mai tare.
Dacă ar fi făcut și a mea așa.
E ciudat.
Urăsc Hutchinsonul mai mult ca orice, dar...
mă gîndesc să mă întorc acolo...
măcar într-o scurtă vizită.
-Plus că trebuie să-l vezi pe Eric. -Da.
Care sînt noutățile tale?
Cred că ți-am găsit o slujbă.
O ce?
Am vorbit cu o prietenă de la muncă, Rachel, despre tine.
E un salariu minim la un amărît de chisc cu sandwichiuri, dar...
Ce?
Nu-ți place... Cum zici tu.
E în regulă.
Nu, nu, spune-mi mai multe.
Serios?
Da, serios? Vreau să aud mai multe.
-Vrei? -Da.
Sigur o să fii bine?
Mă bucur că mama lucrează pînă tîrziu.
Mersi pentru tot.
A fost...cea mai bună aniversare.
Cu plăcere.
Rahat!
-Cine e? -E tatăl meu.
Tată?
Fiule. Te-am prins.
Maică-ta zicea că nu știe dacă ești acasă sau nu.
La mulți ani!
Ce cauți aici?
N-am voie să-mi felicit fiul de ziua lui?
Tată, nu ne-am mai văzut, de cît, de doi ani?
Dacă mi-ai fii răspuns la apeluri din cînd în cînd...
Poate că n-am vrut, tată.
Poate am vrut să mă lași în pace.
Brian, nu te purta așa.
Am făcut atîta drum.
Vroiam să văd ce mai faci.
Hai să-ți spun ce vreau eu să știu.
S-a întîmplat ceva cînd eram mic.
Știi despre ce vorbesc?
Ce mi s-a întîmplat în noaptea aia cînd m-am trezit...
sîngerînd în pivniță?
Unde erai în noaptea aia?
Doamne, nu-mi spune că nu-ți mai amintești!
Ești beat.
Nu mai evită subiectul.
Sîngerăm! Îmi pierdeam cunoștiință!
Făceam în pat și tu nici nu întrebai de ce!
Si ce-a fost de Halloween-ul ăla cînd am leșinat din nou?
Mi s-a întîmplat ceva în ambele nopți!
Ce știi tu despre asta?
Spune-mi!
Îmi apre rău, Brian, eu...
nu te pot ajuta.
Bine ați venit la Subz. Vă pot ajuta?
Brian?
Deborah!
-Redecorezi? -Într-un fel, da.
Ce mai faci, Bri?
Bine. Cum e la Berkeley?
Stați așa, amîndoi.
De ce nu continuăm discuția în camera din față...
în față cu plăcinta pe care am făcut-o pentru ocazia asta?
Mă bucur că te văd, frățioare.
Și eu.
Vrei să te duc?
Sigur.
Unde mergem?
La mine. Nu-ți face griji, o să plătesc.
-Mîine e ajunul Crăciunului. -Nu mai vorbi.
-Unde sîntem? -În Brighton Beach.
Dormitorul e pe aici.
Fă-o!
Încă odată.
Dezbracă-te!
Deschide-o mare și suge-o!
Ce mai aștepți, tîrfă?
Suge-o!
Îți place, nu? Târfă!
Ia-o adînc!
Gemi pentru mine.
Stai, stai...
Tîrfele știu ce urmează!
Am să-ți dau ceea ce toate tîrfele așteaptă...
Așteaptă, așteaptă...
Sunt lucruri pe care nu le fac.
Stai că tre' să fac pipi.
Stai așa. Vin imediat.
O să ți-o trag, că vrei sau nu.
Târfă!
Târfă! Târfă! Târfă!
Doamne, îți place!
Bag-o pînă la capăt!
Bag-o, tîrfă!
Da! Da!
Ești gata?
Îmi vine!
Ești gata?
Ești gata? Gata?
Mamă.
Azi e ziua cea mare.
Brian! Unde mai pleci acum?
Ies cu Eric.
Nu vrei să stai puțin de vorbă și cu sora ta?
Mă întorc repede.
Să nu întîrzii, tinere.
Masa pentru Ajun e la 6 fix.
Bine.
Am ajuns.
Arăt bine?
Bine e un termen relativ.
Glumeam. Arăți bine.
Emoționat?
Da.
Și speriat.
Nu-ți face griji.
Sunt sigur că o să te descurci de minune.
Sper să ai dreptate.
Ellen?
Bună, Eric.
Bună, d-nă M. Crăciun Fericit.
Vi-l amintiți pe Brian.
Sigur că da.
Bună, Brian.
Crăciun Fericit.
Și unde e Omul Orei?
Vroiam să te sun.
De ce? Ce s-a întîmplat?
A avut loc un accident.
Neil, a fost jefuit în drum spre aeroport.
E în regulă?
Va fii bine. Doarme în camera lui.
Păi, poate ar trebui să venim mîine.
Poate.
Sau rămîneți, dacă vreți... luați niște fursecuri
și vom vedea dacă...
Dragule, te-ai trezit.
La ce dracu te holbezi, Preston?
Brian spune că ați fost amîndoi în Liga Mică.
Cît a trecut de cînd v-ați văzut ultima oară?
10 ani.
5 luni și...7 zile.
Înseamnă că aveți multe să vă spuneți.
Întoarce pe Main spre Fairgrounds.
Ce dracu' s-a întîmplat?
E o poveste lungă. Ți-o spun mai tîrziu.
Acum condu.
E plăcut să văd că New York-ul nu te-a asprit nici un pic, McCormick.
Deci tu ești legendarul Brian.
Avem multe în comun, nu-i așa?
Cred că da.
Ia-o la stînga la următorul semafor.
Începe să ți se pară cunoscut?
Ia-ne într-o jumătate de oră.
Bine.
Ești gata?
Albastru.
Nu e nimeni acasă. Hai să intrăm prin spate.
Trebuie să intrăm.
Știu un drum, pe aici.
Iată.
Erai cel mă ibun jucător din echipă, nu?
Așa mi s-a spus mereu.
Ajutor.
Ăsta era dormitorul lui.
Cel puțin, pivnița e încă la fel.
Stăteam pierdut ore holbîndu-mă la toate modelele.
Învîrtite, pătate sau scînteietoare.
Haide.
Ce-i cu oamenii ăștia?
Obișnuiesc să țină lucrurile astea ascunse.
Asta e, nu?
Și acum? De ce mă căutai?
M-am plictisit de el.
Vroiam să visez altceva.
"Plecat din iesle."
A durat pînă te-am văzut să-mi reamintesc de tine.
Cînd Eric mi-a scris despre tine, n-avea mnici cea mai vagă
idee în cap.
Ca o imagine statică la TV.
Așa și aici.
Dar văzîndu-te în camera asta...
Am simțit de parcă ne-ar privi acum.
Habar n-am ce s-a întîmplat cu el.
După vara aia a dispărut.
Nici nu știu dacă mai e în viață.
Poate că fantoma lui ne privește.
Spune-mi tot ce poți.
Păi, eram favoritul lui.
Dintre toți, mă alesese pe mine.
Știu că sună ciudat, dar...
cînd a început prima oară...
M-am simțit onorat.
Continuă.
Nu mă istiu dacă aici era televizorul ăla mare...
cu toate jocurile alea mișto.
Asta e bucătăria.
Prima dată s-a întîmplat aici.
A durat toată vara. Doar eu și cu el.
L-am mai văzut doar odată.
De Halloween, cu doi ani în urmă.
Am fost pierdut.
Mi-a zis numele.
Brian?
Mă gîndeam că tu ești.
Jocul abia începuse.
Stăteam pe bancă ca de obicei.
Începuse să plouă...
Încet la început, apoi mai tare.
Arbitrul oprise meciul.
Și nimeni nu venea să te ia.
Mama lucra și tata, cine știe. and my Dad, who knows?
Ceilalți plecaseră cu părinții lor.
Eram părăsit și singur acolo.
Apoi ai venit lîngă mine și ai zis:
Te ducem noi acasă.
Și am mers cu mașina antrenorului, îți amintești?
Ne-a adus aici.
E în regulă, Brian.
O să ne distarm puțin.
Și nu te-a dus în dormitor, pentru că ăla era doar pentru noi.
Așa că totul s-a întîmplat în camera asta.
Continuă.
Nu te opri pînă nu îmi spui totul.
De cîte ori mai era un băiat,
era mereu același.
Antrenorul m-a folosit ca pe momeală să te bage și pe tine.
Mi-a scos hainele și era deasupra mea...
ca să pară distractiv, ca și cum era unul din jocurile grozave pe care le jucam.
Continuă să-i arăți, Neil.
În regulă. Astea sînt regulile.
Mai întîi eu te sărut, apoi tu mă săruți înapoi,
apoi e rîndul lui.
Ești gata?
Începem.
Dumnezeule!
Vrei să mă opresc?
Așa că mi-am băgat limba în gura ta,
scoțînd-o umedă și strălucitoare.
Apoi a fost rîndul lui.
Văzîndu-i buzele groase cum îți sugeau fața,
m-am gîndit: o să-i sugă tot capul.
Ne-am dezbrăcat și tu ai făcut așa...
sunetul ăla de cățeluș care îi place așa de mult antrenorului.
Antrenorul și cu mine făceam asta cînd își deschidea gura mare,
și îmi înghițea măciuca cu tot cu ouă deodată.
Mi-a făcut și mie așa.
Apoi eu a mincercat să-ți fac ție, dar nu am putut fiindcă...
gura mea era prea mică.
Apoi...
s-a pus pe tine.
Un timp destul de lung.
Aveai ochii închiși mai mereu, dar din cînd în cînd...
îi deschideai și aveai privirea aia sticloasă și pierdută.
M-am întins și ți-am șoptit:
E distractiv, nu?? Spune-i că e distractiv.
Aproape am terminat.
O să fim în stare?
Da.
Apoi am jucat un joc de 5 dolari.
Cînd antrenorul mi-a cerut să fac lucruri, lucruri sexuale trăznite.
Și dacă le fac, îmi va da 5 dolari.
E în regulă. Dă-i drumul, Neil.
Ne-a pus să-i băgăm degetul. Știi ce e asta?
Am fost primul, bineînțeles.
În noaptea aceea cei 5 dolari erau ai mei...
dacă îmi băgam degetul mic pînă la cot.
Și la dracu', am făcut-o!
N-am să uit niciodată cum se simțea.
De parcă tot corpul lui încerca să mă absoarbă.
Să mă devoreze.
Și apoi am făcut-o și eu.
Apoi te-am condus înapoi la Little River și te-am lăsat pe alee.
Sfîrșit.
Și îmi sîngera nasul.
Cum s-a întîmplat asta?
Cînd s-a terminat și ne îmbrăcăm,
fața ta arată de parcă erai ras.
Arătai gol pe dinăuntru.
Și ai căzut.
Cu fața pe podea.
Cînd te-am ridicat, îți sîngera nasul.
Așa?
Oprește-te! Oprește-te!
Ce faci?
Nu e nimeni acasă.
Nu, e cineva aici.
ÎI văd.
Uite, și eu îi văd.
Cred că e cineva înăuntru.
Și am stat acolo ascultînd colinde.
Vroiam să-i spun lui Brian că s-a terminat și că totul va fi bine.
Dar asta era o minciună și în plus nu puteam vorbi.
Aș fi vrut să fie foarte îndepărtată de noi și de trecut.
Dar nu a fost.
Nu puteam face nimic.
Așa că am stat liniștit și am încercat să-i comunic telepatic...
cît de rău îmi părea de ceea ce se întîmplase.
Și m-am gîndit că toată durerea și tristețea...
care strică lumea...
mă va face să vreau să evadez.
Îmi doream din toată inima să putem
să lăsăm lumea în urmă.
Să ne ridicăm ca doi îngeri în noapte și într-un mod magic...
să dispărem.
made by sabian sabian.ro@gmail.com